MOSKVA, 1953
I 20 år har Stalins säkerhetstjänst NKVD utövat sin terror.
Personer på Stalins "fiendelistor" grips, landsförvisas eller skjuts.
Radio Moskva. Andrejev. Vad gäller det?
17 minuter?
Självklart kan jag ringa upp om 17 minuter.
Ja.
Ja, jag skriver ner det.
Jag kan inte...
Ett, fem...
Sa du "nio", som i "bio"?
Eller "fem", som i...
- "Slem." - ..."slem".
Hallå?
- "Slem"? - Vem var det?
Generalsekretariatets sekretariat. Generalsekreterarens...
Stalin?
Sänk volymen.
Lägg ifrån dig äpplet. Jag ska ringa tillbaka om 17 minuter.
Från när du svarade eller la på?
Från när jag sa att jag skulle ringa om 17 minuter.
- När var det? - Jag vet inte.
För 30 sekunder sen? En minut?
- Vilket av dem? - En minut.
- Är du säker? - Nej.
Jaså...
Jag tog med Shteyman. Du gillar ju hans böcker, men...
Han får stå kvar.
- Och Shteymans fru? - Kvar.
De är ju ett par.
Jag pratade om kylan i Stalingrad. Vi gjorde allt för att värma oss.
Vi bollade med granater, osäkrade dem och slängde dem till fångarna.
De for omkring som fulla horor.
- Vad hade ni som granater? - Granater.
Georgij, du förstör berättelsen.
Samtalet kom tio över. 17 minuter...
- Jag ringer kl. 22.27. - Ja.
- Du låter tveksam. - Det var inte jag som pratade.
- Det var väl en nia? - Jag pratade inte.
- Du har sagt det. Det hjälper inte. - Det är ju sant.
...en granat i munnen.
- Han är rolig. - Jag skickar ut de här.
Så gör man en preussare till en skål soppa. Där är han.
Ja, vi ser listan.
Skjut henne när han ser på.
Den här... Döda honom och dumpa honom vid predikstolen.
Resten är upp till dig.
Då kör vi!
De tre översta. Översta namnet-lägenhet 15.
Snabbare!
Fortsätt gå!
Öppna dörren!
Ett ögonblick, bara!
Snabbare!
Kom igen! Gå ombord på bussen.
"Kamrat, det är en stor ära." Han ser inte när jag bugar.
- Kamrat chefen. - Fan.
Fem... Nio.
Hej.
Det här är Stalin.
Jag beklagar oväsendet.
Hur står det till hos dig? Ursäkta än en gång.
- Är du där? - Jag hör dig.
Jag vill ha en inspelning av kvällens konsert. Jag skickar nån.
- Du missade några toner. - Knappast.
- Hur lät det? - Underbart.
Spelades konserten in?
Spelades den in?
Snälla, säg ja.
- Nej, den sändes live. - Stanna!
Ingen går härifrån. Lås dörrarna.
Var snälla och sätt er igen. Sätt er, för helvete.
Oroa er inte, ingen kommer bli dödad.
Det är bara ett musikaliskt nödläge. Oroa er inte.
Sitt! Trotsa mig inte! Parkera arslet!
Fyll på. Alla ska dricka.
Vi hade en 12-årig scout. Tyskarna dödade hela familjen.
Men först lärde han oss ett knep.
Lägger man nåns lillfinger i vatten när de sover så kissar de på sig.
Vad mer? Kan man lägga choklad i fickan så att de skiter på sig?
Det är biologiskt. Vi gjorde så med Polnikov i Stalingrad.
- Men skita på sig... Den var bra. - Vad hände med Polnikov?
Frågar du om den jävla Polnikov?
- Vill du göra honom sällskap? - Jag älskar granatberättelsen.
- Har du en i fickan? - Nej! Inte igen!
- För helsike! - Inga gröna fingrar där inte.
Jag är röd ända in i själen.
NIKITA CHRUSJTJOV
FÖRSTESEKRETERARE, MOSKVAKOMMITTÉN
LAVRENTIJ BERIJA CHEF FÖR SÄKERHETSTJÄNSTEN
Vänta lite!
Här får ni, era jävlar.
- Då åker vi. - Nu blir det cowboyfilm. Vem är med?
Då var det dags. Han rider ut och blir nedskjuten från hästen.
Adiós.
Tack så mycket. Det blir bra. Sitt där ni satt förut.
- Vad tror du? - Hälften har gått. Ljudet påverkas.
Ta in personer från gatan. Tjocka, så krävs det färre.
- På riktigt? Hur tjocka? - Min fru skulle dämpa akustiken.
Kamrater. Var tysta! Jag har underbara nyheter.
Kamrat Stalin älskade konserten och vill ha en inspelning.
Vi har ingen, av många och komplicerade orsaker-
- men konserten som framfördes kommer att framföras igen.
Den här gången spelar vi in den och applåderar den.
Ja.
Utmärkt.
Ursäkta. Jag gör det inte.
Följ med.
In med dig.
Sätt dig.
- Jeanne d'Arc där, vill du dö? - Min far och mina bröder dödades.
- De skulle vilja att du lever. - Ni kan inte tvinga mig.
- Kan vi byta pianist? - Det skulle låta annorlunda.
- Till och med Stalin... - "Till och med"?
Jag hoppas att ni inte blir avlyssnade.
Kamrat Stalin skulle höra skillnad. En eminent man med ett eminent öra.
- Två eminenta öron. - Skarpa.
- De skarpaste öronen i... - ...Sovjetunionen.
Marija Veniaminovna. Du måste spela.
- Jag menade inte det jag sa. - Så du sa det?
Med Gud som vittne vägrar jag.
Herren skyddar mig.
10000 rubel.
20000.
Avgjort. Då går vi.
Jag måste...
Vad fan?
Vilken korkad jävla brandsäkerhetsidiot satte den där?
Vi behöver en ny dirigent. Kom.
Rör på er.
Var är din far?
Tack. - Följ mig!
Öppna!
- Sätt dem på bussen. - Rör på er. Vi är inte klara än.
- Rör på er! - Ni måste titta på dokumenten!
Jag älskar dig. Säg vad du än måste till dem.
Herregud.
Hejsan. Jag ber om ursäkt.
Radio Moskva behöver dig omedelbart.
Du är Moskvas bästa och närmaste dirigent. Vi måste skynda oss.
- Det var kul att du tog upp Polnikov. - Stalin ville slå ihjäl dig.
"Vad hände med Polnikov och Trotskij? Jag gillade honom."
"Jag saknar tsaren."
Jag orkar inte komma ihåg vem som lever.
När du är hemma ska du be din fru skriva ner allt du sa.
Då vet du vad du måste hantera- Chrusjtjovs lag.
God natt, kamrater. Leve kommunistpartiet.
Leve John Wayne och John Ford!
Farväl, Molotov, gamle vän. Farväl för alltid.
Du är med på listan.
Det vore enklare och billigare att bara köra ner i floden.
Sov så gott.
God natt!
VJATJESLAV MOLOTOV UTRIKESMINISTER
God natt.
GEORGIJ MALENKOV STALINS STÄLLFÖRETRÄDARE
Folk från gatan. - Den här vägen.
De känner nog inte ens till Mozart.
- Jag skojade om bönderna. - Skrattade Stalin?
Ja.
- Och om flottan. Inget skratt. - Inga fler skämt om flottan.
- God kväll. - Checka in de här.
- Bra. - Leve Stalin!
Leve Stalin!
- Ska vi inte kolla den? - Vi hinner inte.
Är den inte bra så blir du hundmat. Tack.
Ur vägen! Ursäkta mig!
Jag har den!
Jag har inspelningen. Jag fick ordna ett nytt, vitt omslag.
- Förseningen är noterad. - Jag har ett meddelande.
Och jag har en inspelning till Stalin.
Jag vill att kamrat Stalin får veta vad jag känner för honom.
- Det här är otillåten narcissism. - Nej.
Föremålet är nu i min ägo, påtagligt försenat.
Anteckna tiden.
Varför tog det sån tid? Gick du hela jävla vägen?
Josef Vissarionovitj Stalin, du har förrått vårt land och folk.
Jag ber för ditt fall och ber Gud att förlåta dig. Tyrann.
Helvete.
- Ska vi undersöka saken? - Håll käften innan vi blir dödade.
God morgon.
Nå?
Kamrat Stalin?
Kamrat Stalin!
Jag behöver bara några namn. För varje namn skär jag av en bit mindre.
Kom in!
Ursäkta att jag stör. Det gäller kamrat Stalin.
Oroa dig inte. Han har öronen fulla av blod.
- Kamrat Stalin är väldigt sjuk. - Väldigt sjuk?
Ja.
- Fortsätt. - Givetvis.
Säg till dem att Berija är på väg.
De ska inte röra nåt eller ringa nån.
Förstått?
- Säg att du förstår instruktionerna. - Jag förstår.
Bra.
- Vad heter du? - S-slimonov, sir.
"S-slimonov"? Var här när jag k-kommer tillbaka.
Leve Stalin!
- Håller Abramovskij ut? - Ja, men han är nära.
Han var nära i går.
Sätt hans fru i cellen bredvid och bearbeta henne-högljutt.
Trist. Mrs Abramovskij har samarbetat.
- Vissa kvinnor gör allt för sina män. - Hon gjorde allt.
Jag tackar unionen för alla fruar som knullar som symaskiner.
Glasögonen.
Till hans datja. I ilfart.
"Om ledaren faller ska kommittén sammanträda."
"Stridsvagnar, bönder, granat-kul. Berija, tomat, ficka-kul."
- "Betäckning, tofflor-frågetecken." - Jag sa inget om beteckningar.
Vad står det? Jaha. "Betäckning".
- Är det krypterat? - Det är ditt fyllesvammel.
"Molotov c-h-h-h"? Stammade jag?
"Molotov ch."
Jaha. Som i "Molotov ch".
- Han står på listan. - Stackaren. Först hans fru, nu han.
Georgy har bråttom nånstans. Det är nåt i görningen.
Hallå? Va?!
Hämta mina byxor.
Nej, inte du. Vilka är där? Berija?
- Strunt samma. Jag kommer. - Dina byxor.
- Jag tar pyjamasen. - Jag hinner inte.
Hämta mina skor. Skicka skjorta och slips.
- Var ni här när han hittades? - Ja.
- Ingen släpps in. Förstått? - Ja, sir.
Stanna på er post.
Herregud.
Jag fick inte hämta en läkare.
Du gjorde rätt. Centralkommittén tar över.
- Hämtar de en läkare? - Åtgärder vidtas.
- Hämtar du en läkare? - Jag är läkaren.
Jag tar hand om allt.
Se så. Han klarar sig.
Det luktar som en offentlig toalett i Baku.
Hej, förresten.
Fy fan.
Kom igen. Fan!
Chrustaljov!
Ta papperen. Annars skär jag ut dina ögon, ett i taget.
- Släpp dem. - Ta dem!
Kom in.
Herregud.
Är det här...? Jag antar att det är...
Han mår uppenbarligen inte bra.
Han är oersättlig.
Hur ska vi kunna...?
Okej. Vi måste tänka på folket.
Som tillförordnad generalsekreterare måste jag ta hans plats...
- ...medan han är på golvet. - Han är ju oersättlig.
Ta hans plats som i att sammankalla kommittén.
Bra. Jag testade dig. Vänj dig vid sånt.
Vad gör vi nu, chefen?
- Vi borde hämta en läkare. - Ja.
Synd att vi dömde de kompetenta för förräderi.
- Ja, men de tänkte förgifta honom. - Du samlade in bevismaterial.
Ja.
Testar du mig fortfarande?
Vilket elände!
Elände!
Nej! Han ligger på golvet.
- Han ligger på det jävla golvet! - Försiktigt.
Vad ska vi göra?
Mitt hjärta mår illa.
Som om det ska ut i strid.
- Vilken läkare är på väg? - Ämnet diskuteras.
Som tillförordnad generalsekreterare låter jag kommittén besluta.
Vår faktiska generalsekreterare ligger i en pöl av ovärdighet.
- Han hade velat ha en läkare nu. - Vi bör invänta tillräcklig närvaro.
Närvaro? Bara 75 % här är vid medvetande.
- Har du pyjamas på dig? - Ja. Hur så?
- Varför? - Jag agerar.
Bestämt och snabbt.
Nu testas du av en gaphals i pyjamas.
Har du blöja också? För sent för honom.
Ur vägen, era idioter.
LAZAR KAGANOVITJ ARBETSMINISTER
Helvete.
Var är den stora mannen?
Är vi sena?
Ursäkta.
Han får inte dö så här!
- Försiktigt. - Det är blött.
- Var Berija här först? - Givetvis.
Det kan inte vara sant.
- Du var här snabbt. - Jag hoppade över parfymen.
Akta kostymen.
Rörande, men han måste till sin säng. Ta huvudet.
- Varför? - Du är generalsekreterare nu.
- Jag är ensam i pisset. - Kan du...?
- Det är piss där. - Kom igen.
- Det blir bättre jämvikt så. - Du betalar min tvättnota.
- Det här är ingen balettaudition! - Jag har ryggproblem.
- För mycket socialt klättrande. - Huvudet är tyngst.
- Tre, två... - ...ett.
Lyft. Herregud.
Mot mig.
Hitåt.
- Har du pyjamas på dig? - Kan vi sluta pladdra och fokusera?
- Öppna dörren. Backa. - Nej. Ditåt!
Gå.
- Tillbaka till köket! - Sätt fart.
- Han är tung. - Tycker du att Stalin är för tung?
- Nej, det är positivt. Guld är tungt. - Så mycket som du har snott åt dig.
Tillbaka till matsalen! - Hitåt.
- Peka inte med hans fötter. - Förlåt.
- Kan vi lägga ner honom? - Lampa!
- Vänta. - Flytta på dig.
- Jag kan inte. - Helvete.
- Herregud. - Vänd på honom.
Det behövdes tre provtillfällen för den här kostymen.
- Han ser färdig ut. - Jag behöver vodka.
- Jag behöver tvätta mig. - Vi tappade honom inte. Bra gjort.
- Jag har tomat kvar i fickan. - Det är fortfarande roligt.
Kamrater, vi är tillräckligt många. Ska vi ringa en läkare?
De bästa är i Gulag. Eller döda.
Ja, eftersom de försökte döda chefen.
Läkarna som finns kvar i Moskva är inte bra.
Vad säger ni om att ta hit en dålig läkare?
Vad fan pratar du om? Tänk om han tillfrisknar och får reda på det.
Tillfrisknar han så var läkaren bra. Annars får han inget veta.
Vad hette den där kvinnan som var med och satte dit läkarna?
- Timashuk. - Hon har allt som krävs nu.
Kännedom om var läkarna finns, en vilja att överleva-
- och en fallenhet för oralsex.
- Jag röstar på henne. - Hon får hitta läkare.
Går det illa skyller vi på fröken Sug.
- Då skjuter vi henne. - Vi fungerar bäst som en kommitté.
Kom.
Sov så gott, gamle man.
Jag tar över nu.
Det där är han.
- Snälla. Jag är oskyldig. - Ta stetoskopet.
- Jag är pensionär sen sex år. - Sätt på honom rocken.
- Snälla. Jag kan ge er namn. - Gör inte motstånd.
- Min hund då? - Skynda på!
In med honom i bilen. - Vi hittade dina vänner.
Jag har aldrig sett dem förut.
Så Molotov står med på listan?
Ja. Berija är snabb, men vi kan rösta ner honom.
Jag trodde alltid att du skulle ta över efter Stalin.
Inte Malenkov.
Hur ser unionens framtid ut?
Unionen behöver förändring.
- Kanske reformer, nu när... - Nej, Nicky.
Splittring är aldrig bra.
Vill du se splittring? Se på Abbott och Costello där borta.
Herregud.
När jag pissar försöker jag se en officerare i ögonen för att jävlas.
Att pissa på dem fungerar också.
- Vi får hålla koll på Kaganovitj. - Hans talande get Chrusjtjov också.
Jag jobbar med att få folk att prata. Honom får jag inte tyst på.
Vi måste öka säkerheten i Moskva.
- Vi borde ta hit Stalins barn. - Vasilij dränker sig i vodka.
- Svetlana, däremot... - Folk älskar henne.
- Kamrater ministrar, Svetlana är här! - Här är jag!
- Svetlana! - Svetlana!
Kapplöpningen har börjat. Vi behöver en plan.
Vi måste stoppa gripandena och frige fångar.
- Hur kan du intrigera springande? - Svetlana!
De försöker göra sig av med dig. - Svetlana!
- Kära du! - Var är han? Var är min far?
- Jag beklagar. - Jag vill se honom.
- Var är han? - Han är där inne.
Titta på örtträdgården. Ansar ingen den?
Äter ingen örter längre? Äter folk bara ogräs?
- Var är Vasilij? - Jag ska få hit din bror.
Då så. Om Vasilij kommer borde vi nog bjuda på te och bullar.
- Ja. - För att suga upp vodkan.
- Vad? - Jag såg er i skogen tidigare.
- Och? - Det finns björnar där.
- Se upp med var du sätter fötterna. - Det finns björnar här inne också.
Kom igen! Spela bättre!
Herregud. Får vi skjuta ungrarna när vi möter dem?
- De här är de bästa efter kraschen. - Vilken krasch?
Sovjets flygplan kraschar inte, och Stalins son misslyckas inte.
- Bobrov var inte på planet. - Vilket plan?
- Bobrov! Kom igen! - Nej!
Han är så rädd att isen blir gul.
Gör dem lika bra som det döda laget. Annars dör du.
- Ursäkta. Uppfattat. - Eller så gör jag det själv.
Kom igen! Spela på! Strunta i mig!
Passa. Passa. Slå till den.
- Vasilij. - Spela bättre, idioter!
Kom.
Känner de till kraschen? Hit med pluntan.
Kom till din fars datja.
Planet skulle aldrig ha lyft. Jag kan inte förutspå isstormar.
- Isstorm? Har nåt hänt landslaget? - Nej!
Vad fan gör ni? Min far skickar er till Sibirien.
- Det här är de bästa läkarna. - De ser ut som mentalpatienter.
Står de uppradade för att sjunga?
Låt höra.
Efter en gruppundersökning av kamrat Stalin-
- har vi nått en samstämmig slutsats, utifrån ett kollektivt...
Gör slut på eländet.
"Kamrat Stalin fick hjärnblödning. Han är förlamad på höger sida."
- Kan han återhämta sig? - Det är svårt att säga.
Lugn. Jag ska inte kyssa dig.
Kommer han att återhämta sig? Ja eller nej?
Nej.
Det är slut. Det är slut!
Jag litar inte på de här... varelserna.
- Hur gammal är du? - 29.
Lögn. - Och du?
Du ser död ut. Jag känner folk i Stalingrad och Moskva.
Nej. Det finns inga fler läkare att fråga.
- Herregud. - Det börjar.
- Jag gråter för Stalin, folket och... - Fatta mod.
Fatta mod, lilla fågel. Vi finns här för dig.
Framför allt gråter vi för dig, lilla... fågel.
Vi erbjuder våra tårar, men inte som nån sorts gåva.
Kauterisera Moskva omedelbart. Stäng av staden.
- Moskva är stängt för alla. - Framför allt dig.
NKVD ersätter armén.
Åk till barackerna. Vi tar över.
Ta bort Molotov från listan och implementera våra listor.
Nya listor.
Ställ om era klockor.
- Nya listor. - Nya listor.
- Troféjakt, kamrat? - Svetlana.
Jag skulle bara utbringa en skål för din fars hälsa.
Han har bra vodka här nånstans.
- Hellre att du tar den än min bror. - Vasilij, ja.
Han är på väg.
- Jag vill... - En dag red han in här på en gris.
- Det måste ha blivit stökigt. - Väldigt.
Far blev rasande och jagade honom runt soffan.
Svetlana. Du ska veta att vad som än händer-
- kommer jag aldrig låta nån skada dig eller din bror.
Vem har sagt nåt om att skada? Vem vill skada oss?
- Berätta. - Jag skulle inte sagt "skada".
Du fortsätter göra det.
Om nån försöker... - dig så måste de ta sig förbi mig först.
Far är döende, och du ska skydda mig.
Jag kan lika gärna skjuta mig, som mor.
- Vi måste vara starka. - Vem har en lampa på en stol?
- Vi måste vara starka och orädda. - Nu blir jag rädd.
- Bli inte det. Om nån skada... - Du sa det igen.
Skynda! Chefen är tillbaka!
Kom igen!
- Pappa! - Ett mirakel!
- Stalin är odödlig. - Han sände döden till saltgruvan.
Vad händer? Det här är omöjligt!
Och underbart.
- Han pekar... - Vad är det?
- Han pekar nog ut sin efterträdare. - Tror du?
Kanske inte.
- Vad är det han... - Målningen!
Vänta. Han säger: "Jag är lammet."
"Jag är lammet, och ni har gett mig liv."
Ja!
Eller så är lammet folket och mjölken är socialism.
- Han är mjölken. - Du kanske är spenen.
- Han kanske vill ha nåt att dricka. - Mjölk.
- Mjölk hitåt! - Nej! Vatten!
Inte i ett horn-i ett glas.
Så... Höjdaren. Har du balsamerat håret eller nåt?
Jag är skyldig honom och folket det. Det kommer att tas bilder.
- Du är en hjälte, kamrat Lukomskij. - Sånt här kan hända.
Jag är otroligt glad.
Jag glömmer det inte.
Kamrat.
Vi har hållit ställningarna.
- Kan vi möjligtvis lämna vår post? - Berija.
Han är död.
- Nej. - Dra åt fanders.
Herregud. - Jag önskar att det var jag, chefen.
- En tjock, otroligt stark skalle. - Håll tyst.
- Vi måste tänka på presidiet. - Ja. En efterträdare.
Fy fan. Det där är hans...
- Vem tog hit jukeboxen? - Det är en respirator.
- Använde ni den? - Nej, den är amerikansk.
- Det var hans idé. - Vi glömmer de senaste meningarna.
- Om de får veta... - Vad gör ni med min far?
- Mördare! - Din far är död.
Plundrare! Låt bli hans hjärna! - Hur gammal är du?
- Gammal. - Nej, och du är en testikel.
Du består mest av hår!
Här har ni ert byte! Låt honom vara!
- Jag tänker inte... - Nej! Låt honom inte skjuta!
Vasilij! Tänk på vad pappa sa.
- De matar hans hjärna med USA-lögner. - Gå försiktigt. Se upp för ormarna.
Allt blir bra, Vasilij.
- Inte direkt bra. - Inte direkt.
- Far ligger uppskuren där. - Ja, och din bror skjuter.
- Det är inte bra. Du har rätt. - Kom nu.
Ni har begått ett dödligt misstag.
Låt honom inte...
- Ursäkta. - Gå du, lilla vän.
Kom igen.
- Håll koll på vapnet. - Jag har fler.
- Har du glömt vad en honnör är? - Nej.
Gör honnör, då.
Se det som en varning.
"Var stark", sa min far.
Sätt fart. Berija har valt ut dig. Gör som han säger.
- Min bil står där borta. - Hon får det bättre med oss.
Vi måste åka. Kom.
- Vi ses i Moskva. - Vi ses.
Trevligt.
Vi måste åka först.
Backa. Backa.
Kör!
Fan! Är vi sist nu?
Kamrater! Vi delar er sorg. Kom ut för vidare instruktioner.
Personalen ska ner till bilen.
Sätt fart.
Varifrån kom hon? Ut med henne!
Var försiktig med den. Sätt fart!
Ut med allt.
- Dubbelgångare. De har jobbat klart. - Hitåt.
- Följ med. - Jag förstår inte.
Den här vägen.
Ni kan lämna er post. Det finns mat i köket.
Halt!
Kör!
Det var den sista. Kör!
"Landssorg ska utlysas."
Hej igen.
Där är du ju.
Du är tystlåten.
Se den lilla björken på ängen
Se hur löven dansar i vinden
Inte?
Du som hade en så vacker röst, Polina Molotova.
Just det, jag skulle säga en sak: Stalin är död.
Nej! Den Stalin?
Vår Stalin?
Ja, din Stalin.
Han som satte dig här.
Kom.
Vi snyggar till dig för kamrat Molotov.
Så ja. Kom nu.
Jag beklagar. Jag ska gottgöra dig.
- Hämta madrassen och tvätta henne. - In med dig.
Följ med.
Kanna, matta, blommor. Ta den där.
- S-slimonov, va? - Ja, sir.
Vi s-ses s-senare.
Kom.
Jag har köpt en fin klänning åt dig.
UR FUNKTION
Herregud.
Herregud. Du ser helt förstörd ut.
Jag måste låna toaletten.
Ska jag hålla i håret åt dig? Polina gjorde det åt mig.
- Det kommer inte upp nåt. - En lönlös gest.
Lyssna. Jag vill bjuda in dig till kommittémötet i morgon.
Vilket möte? Varför visste jag inget om det?
Stalin och Berija satte dig på en lista.
Stalin?
Jag måste ha förorättat honom. Vad gjorde jag?
Inget. Förstår du inte? Berija vill bli av med dig.
Jag har pratat med Bulganin. Vi kan rösta ner dem.
- Nej, Stalin ogillade splittring. - Stalin är död!
Jag har sett hans insida. Vi måste handla!
Jag kan inte tro att han är borta.
Man får vänta tills den har fyllts på.
Jävla lägenheter.
Lyssna på mig. Berija fick Polina dödad.
- Du måste ha velat... - ...vända mig mot partiet? Jag?
- Inte? - Aldrig.
- Aldrig? - Nej.
Hallå? Nån hemma?
- Vad gör du här? - Vad gör du här?
- Vi pratade bara... - ...om Polina.
- Där ser man. - Den förrädiska suggan.
Eller en oskyldigt dömd kvinna.
Hon var kriminell. Jag är glad att hon är död.
- Hon förrådde partiet och Stalin. - Det där är osanning.
- Hon var en parasit! - Ja, hon förrådde oss alla.
Faktum är att bevisen var svaga, och det saknades vittnen.
- Polina är tillbaka! - Är det verkligen du?
Min Polina! Otroligt!
Titta, allihopa. Min lilla Polinka är tillbaka.
- Jag är tillbaka. - Jag höll henne i säkerhet åt dig.
- Och honom åt dig. - Jag har massor att berätta.
- Bra. - Jag skaffade hund.
Så många förändringar är på gång. Du kommer att gilla vissa.
Så roligt att du är tillbaka.
Hej, kära du.
Är ni föräldrarna?
Tack. Ni får gå nu.
Redo?
"Ställföreträdaren tar över som generalsekreterare."
Vänta tills jag säger till.
Hörde du?
Okej.
Blev det bra? Jag vill ta ett med blicken i fjärran.
Kamrat. Jag bokade in telefonsamtal senare med...
- Jag hör inte. Säg det igen. - Jag bokade in samtal senare...
- Berätta senare, då. - Ja.
Mr Karloff, vilken ära.
Har du funderat på att göra nåt i färg?
Vi måste prata.
Ursäkta mig.
Jag är snart tillbaka.
Våga aldrig-aldrig-mer förödmjuka mig inför...
Jag är Sovjetunionens generalsekreterare.
Det är min plikt att se bra ut för folket, och...
- Ursäkta. - Ge bordsplaceringen till Blavatskij.
Han är expert på att sitta ner.
- Kommittémötet... - Ja.
Punkt e listorna och gripandena.
- Ska vi trappa ner lite? - Eller sluta helt?
- Göra ett uppehåll? - En utmärkt idé.
- Vi kan rentav frige några fångar. - Dra mig baklänges!
Ja, men vad skulle den gamle...
Stalin förstörde status quo och skapade ett nytt.
Det var radikalt och populärt.
En liberalisering skulle bli radikal och populär.
Jag tar hand om din skit snart!
- Du borde se det här. - Följ med.
Minns du fotot med Stalin och flickan?
- Ja. - Vad sägs om dig och flickan?
Kontinuitet.
Då visar vi hur Stalins människokärlek lever vidare.
Ursäkta. Hitta flickan.
- Kommittén väntar. - Vi är på väg.
- Vi friger dem enligt artikel 31. - Ja.
Du måste förstå att det här inte är nån list.
- Reformerna är rätt sak att göra. - Jag förstår.
Har du korsett på dig?
En gördel. Jag har ryggproblem.
- Jag har den av praktiska skäl. - Den klär dig.
- Du får bevisa att du kan hålla tyst. - Givetvis.
- I enlighet... - Mötet öppnas.
Ursäkta.
I enlighet med hans testamente-
- nominerar jag Malenkov till ordförande och generalsekreterare.
Jag nominerar kamrat Berija till vice ordförande för ministerrådet.
- Vi röstar. Vilka är för? - Vi röstar om en sak åt gången.
- Vilka är för? - Jag vet inte vad som föreslås.
Det sa jag precis. - Och du obstruerar.
Berija är redan både inrikesminister och säkerhetsminister.
Ska ingen annan bära bördan?
Tack för omtanken, men jag kan göra två saker samtidigt.
- Tre saker. - Ska vi hämta en kulram?
Vi röstar om båda förslagen.
Jag som... Ni vet. Och Berija som vice ordförande.
Vilka är för?
Förslaget antas.
En... hälligt. Nästa.
- Nån måste ordna begravningen. - Chrusjtjov.
- Varför då? - Jag nominerar kamrat Chrusjtjov.
- Jag hinner inte. - Jag gör tre saker. Du kan göra två.
- Jag kan inte sånt. - Du vill ju hedra honom.
Du sa det i går i badrummet.
Vilka är för?
Nej.
Jag tror att du kommer göra det bra.
- Antaget. - Chrusjtjov, begravningsentreprenör.
- Det passar till den där minen. - Kamrat Berija.
Jag föreslår att deportationerna avbryts, att vi friger fångar-
- och att gripanden som bemyndigades för tre dagar sen upphävs.
Du torkar dig i röven med Stalins sista lista.
- Det är oerhört revisionistiskt. - Vi skulle framstå som idioter.
Stalin blev vilseledd. Vi blev vilseledda.
De ansvariga bör hittas och straffas.
Vem lurar du? Dig själv?
Vi visste vad vi gjorde.
Stalin förstörde status quo och byggde upp det igen.
- Han var liberal. - Radikal.
Berija försöker köpa folkets stöd.
Är inte du för en liberalisering?
Vilka är för ett uppehåll i gripandena och avrättningarna?
Vilka är för?
Jag har alltid varit lojal mot Stalin. Alltid.
Gripandena bemyndigades av Stalin, men han var lojal mot kollektivet.
Det är sann lojalitet.
Han hade dock även en vilja av stål.
Ska vi inte vara likadana och hålla fast vid det vi trodde på?
Nej.
Det är ännu starkare att forma vår övertygelse med kollektivets.
Vilket jag nu har gjort.
Enhälligt antaget. Tack.
Jag tar hand om frigivandena. Vi har lättat på unionens korsett.
Nicky får börja titta på blommor. En begravning sköter inte sig själv.
VOLGAFÄNGELSET, SIBIRIEN
- Leve Stalin. - Han är död. Malenkov styr.
- Leve Malenkov. - En amnesti har trätt i kraft.
Vi ger oss av.
Kom.
Kom igen.
Herregud!
- Försiktigt. Han är inte Clark Gable. - Kan nån damma bort spindelväven?
Vi börjar om en kvart.
- Veckade eller oveckade draperier? - Vilket som.
Oveckat? Veckat? Oveckat?
- Veckat? - Sluta!
Vad får dig att tro att jag bryr mig? Ursäkta.
- Välkomna. - Hur mår inredningsministern?
- Bra. Jag gillar det. - Du verkar engagerad.
- Veckat. Du gör ett bra jobb. - Jag vet.
Hejsan. - Är det här... Vilken är min flicka?
Vi hittade henne inte. De här är alternativ.
Nej. Hitta... Ursäkta.
Hitta flickan på fotot. Nationen står på spel.
- Tack. - Tack.
Kung Bore är inte nöjd. Vänta där borta.
- Var är flickan på fotot? - Vi hittade inte...
NKVD finns väl för att ha koll på alla?
- Ja. - Hitta henne, din kamelkuk.
Chrusjtjov. Marija Veniaminovna.
Jag beklagar att du hörde det där. Hur mår du?
- Stalin? - Ja.
Vill du titta?
Kamrat Berija. Marija spelar piano i kväll.
Angenämt.
- Vad tycker du? - Liten. Han ser så liten ut.
En sorglig dag, soldat.
Aslanov, din läckerbit.
- Du skulle klä i klänning. - Jag tar det som en komplimang.
Gör inte det.
Hur får man tag på lite smörjmedel här?
FÄLTMARSKALK ZJUKOV
ÖVERBEFÄLHAVARE FÖR SOVJETS ARMÉ
- Generalissimus. - Där är den stora mannen.
Jag har sett mycket död, men det där är en förlust.
Tala om varför armén har ersatts av NKVD i hela Moskva.
Jag ler, men jag är jävligt arg.
- Du kanske ska värma upp fingrarna. - Ett ögonblick.
Vi får umgås ordentligt i kväll.
- Trevligt. - Du kysser aldrig mig längre.
- Jag undervisade Nickys brorsdotter. - Utmärkt salongsmusik.
Jag älskar tanken på dig i en salong. Rapar du alfabetet som underhållning?
Kamrat Malenkov med skarpare kindben.
Skarpa. Inte skarpa.
Jag skulle vilja -
- att den där förstörs. Tack.
- Lycka till med framförandet. - Tack.
Så många tecken att hålla reda på. Som dem du skrev till Stalin.
Som jag har.
Den här vägen.
Varför är armén bortskickad?
- Jag och Malenkov tog beslutet. - Jaså?
Stämmer det, Georgy?
- Ja, vi behövde agera. - Vi diskuterar stadens säkerhet.
- Jag vet. - Herregud.
Har Coco Chanel skitit på ditt huvud?
- Nej, det har han inte. - Moskva blir som en myrstack.
- NKVD-aporna kommer vara rådlösa. - Tusentals civila kommer med tåg.
- Alla tåg till Moskva är inställda. - Så kan ni inte göra.
Folk måste få se honom!
- Det är tillfälligt. - Jag sköter begravningen och tågen.
Jag har valt kuddar med smala Hitler där borta. "Kattun hit, taft dit."
Vad har du gjort? Jag vill ha tillbaka tågen.
Vem kan mobilisera först? Det är visst jag.
Din lömska lilla skithög.
Vi öppnar dörrarna.
"Kroppen ska ligga i pelarsalen i tre dagar."
Bra. Jämnt tempo. Precis så.
Visst är det överväldigande?
- De blir väl inte ens tvingade? - Nej.
Höger där framme.
- Vill du ha en stol? - Jag har inte suttit ner sen han dog.
Det går inte. Han var för stor.
Ja.
Minns du Alexej?
Jag minns alla. Det är en talang.
Minns du hur han skrattade?
- Alexej Kapler, ja! - Ja.
Han var speciell för dig, förstås. Några olämpliga bekantskaper.
Tragiskt. Jag beklagar verkligen.
Jag vill att du hämtar tillbaka honom.
Som med Molotovs fru.
Hon... Jag höll henne i förvar.
Jag vill bara ha en person.
- Bara en person. - Kära du...
Snälla.
För dig försöker jag göra det omöjliga.
Rör på er, tack.
Många ska igenom.
Jävla pollen. Man borde ha det i bomber.
Vänta! Den är för stor.
- Den är större än regionen. - Backa.
Huka er.
Snurra ett kvarts varv.
Rakt fram.
- Hur mår Polina? - Bra.
Det märks att hon ångrar sitt förräderi.
- Herregud. Biskoparna! - Vi bannlyste ju de missfostren.
- Nys på kräken. - Bjöd du in dem?
- Nej. - Fråga Berija.
Ge inte mig order.
Fråga Berija.
- Bjöd du in biskoparna? - Ja.
- Han sa ja.
Alla på Röda torget ska få en kupong som låter dem sparka honom i nyllet.
- Ville han ha hö att mumsa på? - Det var nåt krångligt med kuponger.
Fråga Nikita varför i helvete han bjöd in dem.
- Jag har redan... - Fråga!
Säg till honom...
- Strunt samma. Byt plats med mig. - Nej.
Det kan se ut som en del av ceremonin.
Vad fan sysslar du med?
- Era tillknäppta skithögar! - Ska jag ta hand om det här?
Utlänningar! En illgärning har begåtts.
Håriga monster har grävt fram min fars hjärna och skickat den till USA.
De här förrädarna suger av...
De suger av New Yorks sionistiska, underkjolsklädda fjollor.
Titta på hjärntjuvarna! Lyssna på mig!
- Det finns mat i rummet bredvid. - Ni får mig aldrig på fall!
- Ni kan inte tysta mig. - Jag vet vad som hände hockeylaget.
- Upp med dig. - Tack för...
- Sjukvårdare! - Inte i dag.
Du drar vanära över uniformen, din skit.
- Vad händer? - Han blev lite överväldigad.
Här har du ett exempel på skada.
Upp med dig.
- Vem gjorde det här? - Jag, och det var på tiden.
Om nån av er skulle göra nåt...
Där fick jag så jag teg.
Jag ska representera Röda armén vid buffén. Ha så trevligt, flickor.
- Mår du bra? - Varför lät du honom göra så?
Jag borde ha stoppat näven med ansiktet.
Jag vill hålla tal vid begravningen.
- Och jag vill sätta på Grace Kelly. - Jag vill hålla tal.
Kamrat Malenkov...?
Jag tror nog att det...
Det blir nog inget problem.
Inte tekniskt, men praktiskt...
- Det blir problem med programmet. - Jag sa nog fel.
Jag menade: "Det blir nog inget-problem."
- Strunta i mig. Inget problem. - Jag tar det som ett ja.
- Lös det. - Jag klämmer in honom.
- Jag tänker inte bli inklämd. - Ibland är de korta talen bäst.
- Fisk! Vi äter. - Vad händer? Jag...
Jag ser fram emot hans fem ord före flygplanen.
Vi måste prata. Först tågen, nu biskoparna.
- Bjöd du in några nazister också? - Ursäkta.
Trapporna är som Kilimanjaro. Jag är mer svett än människa.
- Är Vasilij borta? - Ja, och tack för begravningen.
Du har ju roligt, men varför bjöd du in biskoparna?
Det var han som tog hit Jesus pojkvänner.
Du av alla borde veta att religion aldrig...
Läxar du upp mig, du som fortfarande insisterar på Polinas skuld?
Hon är...
- Ursäkta. Jag kanske... - Kom igen!
Ni båda kallade den oskyldiga Polina förrädare och parasit i hennes hem.
Hon var skyldig. Du sa det.
- Stalin höll med. Ingen tvivlade. - "Tvivlade." Dåtid.
På den gamla tiden som du saknar hade ni blivit skjutna.
- Du leker med ord! - Jaså?
Trohet till partilinjen. Det var vad Stalin krävde, inte sant?
Trohet till partilinjen, ja.
Den som trotsade partilinjen var väl en förrädare?
Jag skäms och ber om ursäkt för min själviska svekfullhet.
Jag går och lugnar Polina.
Du hittar på allt eftersom. Vad gör du?
Lugna dig. Vi har en ny verklighet.
Är du den goda nu? Du låste in, våldtog och mördade halva landet.
Och nu släpper jag dem- fler än du kan tro.
Vill du ha folkets kärlek?
- Du förvrider sanningen. - "Sanningen"?
Säger han som bjöd in sin pianisthora som svor att döda Stalin.
Vad fan pratar du om?
Hon ville se honom död och hon lärde din brorsdotter att spela.
Här är en kopia av ett brev som låg vid Stalins kropp-från pianisten.
Det är tur att vi har ett nytt Sovjet.
Annars hade du och din familj varit en askhög på en krematorietoalett.
Kobulov!
Magen kurrar. Finns det nån ost här?
Jag hinner inte.
Vänta. Kom tillbaka.
Försvinn. - Nya säkerhetsåtgärder:
Se till att tågen börjar gå igen och släpp in folk i Moskva.
De förtjänar att se honom. Vi får se vad Berijas hejdukar gör.
Tåget avgår mot Moskva om fem minuter!
- Vad händer? - De kommer med tåg.
Tysta.
Vänd om! Det här är avspärrat område.
- Vi vill se kamrat Stalin! - Backa!
Backa!
- Stanna. - Stanna där ni är!
Skjut över deras huvuden.
Släpp inte förbi dem!
- Är den här din? - Hur så? Har jag stavat fel?
- Vet du hurdan Berija är? - Han friger folk ur fängelset.
Det var min idé. Jag skulle göra det.
Jag är reformatorn. Jag.
Skratta inte åt mig. Jag skulle släppa biskoparna.
- Du hatar väl kyrkan? - Ja!
- Säg att du inte skrev det här. - Stalin dödade mina nära och kära.
- Zinaida Reich, Kuperchinskij... - Att nämna honom kan få dig skjuten.
- Kamrat, du känner mig. - Sluta. Jag känner inte dig.
Du känner inte mig. Du var min brorsdotters pianolärare.
Nu har Berija gjort så att vi är knutna till varandra.
- Som en sjunkande sten. - Jag vet.
Men jag tror på evigt liv.
Vem fan vill ha evigt liv?
Ett evigt pratande.
- Tog hon det piano med dig? - Slog hon an en ton?
Två clowner, ett skämt. Gör nåt åt ert jävla nummer.
- Nåt händer. - Jag hatar honom.
- Jag hatar henne. - Var tyst. Snälla.
Jag vet. "Le, skaka hand och kalla ingen för 'fitta'."
- Hur många? - 1500.
- Döda? - Ja.
- Jag behöver nån med en armé. - Här är hon.
- Hon har vuxit lite sen fotot. - Hon är stor som en struts. Nej.
Kan vi återgå till en liknande flicka som inte är större än så här?
Rita ut det på byxorna.
Soldater fruktar inte död och svält, utan skavsår.
Sen nådde han Hitlers bunker eller sänkte björnen med ett slag.
Han är en krigshjälte. - Ursäkta oss.
- Det var Goebbels bunker. - Lyssna. Jag fick tågen att gå igen.
- Kamrat... - Stick, innan jag nitar dig.
- Vad tänkte du? - Jag vet inte, men det är gjort.
- Jag behöver din hjälp. - Med vad? Liken staplas på hög.
Vi skyller det på nån som spårat ur.
Nicky, tänk på vad du säger nu.
Vem?
Berija.
Jag måste anmäla det här.
Att hota en medlem av presidiet...
Du skulle se din min!
Du har kulor som katedralkupoler.
- Skärp dig. Är du med? - Ja. Vill han ta sig an Röda armén?
Jag spöade Tyskland. Det fettot klarar jag.
- Vi gör det i morgon. - I morgon?
Ska du tvätta håret då?
- Begravningen är i morgon. - Och hela jävla armén är i staden.
- Perfekt. - Hela presidiet måste vara med.
Ja, men Malenkov är knepig.
- Nej. Alla. - Jag fixar honom.
- Hur många? - 1500.
Hitta Chrusjtjov. Vi ska prata om hans framtid.
Det blir ett kort samtal.
Var snäll och nicka när jag talar. Jag vet inte vad som händer.
Vi tar kontroll över läget. Idioten här lät tågen börja gå igen.
Dina skraja män dödade 1500 personer.
Vi hade allt under kontroll. De skulle inte vara där.
- Lägger du skulden på de döda? - Jag kommer att få skulden.
Den här skithögen får skulden.
Nu går vi.
- Kamrat. Er flicka. En flicka. - Där är du.
- Är vi redo för vinkningen? - Vem tar skiten för det här?
- Chrusjtjov lät tågen åka. - Och du sköt passagerarna.
- Han har en poäng. - Nej.
Vi skyller på säkerhetsstyrkorna- hetsiga officerare på plats.
- Bra. - Fungerar din hjärna fortfarande?
Jag är säkerhetsstyrkorna. Jag tänker inte utmålas som skurk.
Även om du får skulden så håller vi ihop.
- Vi skyddar dig. - Ja, bra idé.
Ta hit flickan. - Mycket är ditt eget fel.
- Din ryggradslösa korsettråtta. - Ta det lugnt nu.
Ni borde inse vem som har skyddat er. Visa lite jävla respekt.
Jag har dokument om er alla.
Den 13 mars 1937. 42 döda, 173 landsförvisade. Du skrev under.
- Berija! - Du lät avrätta din egen bror.
Tror du att det var lätt?
Bagrov, Korev. Hur lever du med det?
Stackars oskyldiga, ärliga Zykov.
Allihopa!
Jag har dokument om er alla!
Jag vet vad ni har gjort. Det står på en jävligt lång lista!
Plocka upp dem.
- Är vi färdiga? - Vi sammanträder efter begravningen.
Jag utser några syndabockar. Vi åtalar några av officerarna.
Ingen skada skedd. Bara kamrater kan skrika så här.
Så vi löser det här i kommittén?
Han utnyttjar dig och tänker döda dig. Du såg dokumenten.
Vad pratar du om? Han pekade på er-inte mig.
- Han sa "er alla". - Jag var där borta.
- Han sa "er alla". - "Er alla."
- Nej. - Jo.
- "Er alla." - Nej, han sa "er alla".
Alla ni kan kyssa min ryska röv.
Alla ni.
Till balkongen.
Varför ville Molotov ses i gryningen? För att duellera?
- Han ville börja tidigt. - Mördare!
Du har dödat hundratals. Där fick du din stora begravning.
- Jag ångrar mig. - In i bilen.
- Va? - Kan inte prata. In i bilen.
- Hon fäller. - Det är här mot tjuvlyssnare.
Chaufförerna.
- Vi gör slut på honom. - Vem?
Berija. Den ormen tog tillbaka biskoparna och Polina.
Han struntade i Stalins order. Hans män sköt oskyldiga.
- Han får skulden. Smart, va? - Ja, Berija är mördaren.
Så byggdes Sovjet. Inte med biskopar.
I dag får Berija ett krucifix uppkört där bak.
Jag har haft mardrömmar som var mer begripliga.
- Nu har vi en majoritet. - Ni två, jag och Bulganin.
- Mikojan och Malenkov. - Nej, men vi har en majoritet.
- Alla måste vara med. - Kom igen.
- Du sa... - Alla, annars blir det inget.
Stalin hade velat ha en enad kommitté.
Men du måste handla snabbt. Annars dör du.
Ja! Farbror Nicky kommer dö om han inte sätter fart.
- Hur mår du? - Jag jobbar på talet. Det är bra.
Jag har nåt åt dig.
- Nej. Jag dricker bara vatten. - Bara för att lugna nerverna.
- Ja, jag... - Han dricker inte.
Jag dricker inte.
Hur låter talet?
Min far var en varm och mäktig björn.
Vi är hans 170 miljoner föräldralösa ungar.
Ryska, georgiska och litauiska ungar.
Fortsätt du.
Litauiska, ukrainska och moldaviska björnungar.
Svetlana.
Alexej är död.
Den 15 mars 1949.
Han och tolv andra försökte fly. De avrättades.
- Du skulle ju föra tillbaka honom. - Det var bortom min kontroll.
- Det var omöjligt. - Du skulle göra det omöjliga!
Jag hatar att vara nykter. Det är ett fruktansvärt tillstånd.
- Vi går igenom talet igen. - Kom och sätt dig.
- Jag vill inte. - Sätt dig.
Jag vill inte sätta mig!
Okej. Mycket hemskt gjordes i unionens tjänst.
Bevis förfalskades. De ansvariga ska hittas.
- Ska du förhöra dem till döds? - Jag erbjuder dig och fyllot beskydd.
- Vi är inga barn! - Du kan verkligen lyssna. Tack.
- Jag är inget barn. - Jo, och jag varnar dig.
Håll er till mig. Annars blir ni slitna i stycken av de andra.
- Varför skulle jag lita på dig? - För att bara jag säger det:
Lita inte på nån.
Georgy.
- Vi måste agera i dag. - Agera med respekt, som vi andra.
- Förstår du hur viktigt det här är? - Kamrater.
Ställ er på var sin sida. Gör era kamrater sällskap.
Tusan.
- Lyft upp den. - Så ja.
- Kom igen. - Jag har dålig balans.
- Georgy. - Inte nu, för guds skull.
- Georgy! Vi måste prata! - Tyst. Visa lite respekt.
- Är Malenkov med? - 100 %.
- Upp i sadeln. - Är Malenkov med?
- Lita på mig. 100 %. - Ja!
- Är du med då, Molotov? - Ja.
Räkna med mig, Nicky. På med dansskorna.
- Åt vilket håll? - Vänster.
Det är dags att leda grisen till slakt.
Stalins kärlek för nationen var orubblig.
Vi måste nu ta vår obevekliga smärta-
- och vår obevekliga kärlek-
- och med det bygga en obeveklig framtid.
Era vapen.
Ta hand om den. Inga vådaskott.
I dag gör vi ett avbrott för att sörja-
- men är inte avbrott en del av revolutionen?
Jag menar det.
- Då kör vi. - Ni hörde.
Vi måste omfamna förlusten med den styrka och kärlek för nationen-
- som Stalin själv hyste i sitt hjärta.
Kolla båsen.
Vi lovar er rättigheter, frihet, bröd och fred.
Min far var en stor samhällsomdanare.
Men vi, Sovjetunionens folk, är inga försöksdjur.
KAMRAT MALENKOV
Vi är alla björnungar.
Ryska, georgiska och armeniska björnungar.
Litauiska björnungar. Lettiska björnungar.
Estniska björnungar.
- Ett utmärkt tal. - Tack.
"Bröd och fred" blev bra. Jag valde mellan "fred" och "korv".
Två bra saker. Man vet vad man får med en korv.
De ropar ditt namn. "Hjälten Malenkov."
Vasilijs min när flygplanen kom... De skulle ha bombat honom.
Han hör inte hemma i den här världen.
Du och din frisyr förtjänar beröm. Det är fullbordat.
Georgy. Det kommer att hända vid mötet.
Vadå? Är det därför alla beter sig som om de vill sätta på min syster?
Zjukov fick med sig alla mot Berija.
Visst, men Zjukov styr inte Sovjetunionen.
Jag styr Sovjetunionen.
- Förstår du? - Ja.
Jag gillar honom och lyssnar gärna.
Vi kanske kan degradera Berija en smula, kanske till fiskeriminister.
Okej. Här är kvällens sällskap.
Jag tar den långa blondinen.
Kamrater. Det är dags att sluta sörja och börja skriva på nästa kapitel.
- Fortsätt. - Punkt 1: gårdagens tråkigheter.
Så många olyckliga dödsfall...
Kamrater. Jag föreslår en ny agenda.
- Punkt 1: Berijas ledarskap. - Bifalles.
Om du har ett seriöst förslag föreslår jag...
Berija centraliserar makten på partiets och kommitténs bekostnad.
Inget förslag har lagts fram. Jag invänder mot den här överträdelsen...
- Det är ingen överträdelse! - Det här slutar illa för er.
- Georgy! - Tryck på knappen under bordet.
- Tryck på knappen! - Vilken knapp? Var är knappen?
- Lycka till, flickor. - Vakter!
- Upp med händerna.
- Fan. - Vakter!
Hörru!
Bara armén gör saker ordentligt. - Ta av honom bältet.
Nu kan du prata med Zjukov.
Ut med språket. Vi är mitt i en statskupp.
- Han har en kniv vid vristen. - Kräk.
- Sparka honom i huvudet. - Allt i sinom tid.
Jag ska njuta av att flå ditt självbelåtna ansikte.
Inte med den här. Kom.
- Ursäkta, kamrater. - Fel rum.
- Aslanov. - Döda dem.
- Ska vi? - Ja. Kom nu, Georgy!
Kostymen ser inget vidare ut utan bältet.
Tredje dörren till vänster.
Jag har tänkt på det här varje dag i tre årtionden.
- Grip alla i Berijas stab. - Kolla sovrummen.
Den här vägen. Det är ingen fara.
- Ta med henne ner. - Följ med.
Är det här auktoritärt nog? Det är en toalett!
Du är ju en skithög.
Det var som fan. Georgy följer en med blicken.
- Varför hänger min mormor här? - Det här är vansinne.
- Han förtjänar en rättegång. - Georgy!
- Han kan inte ens se mig i ögonen. - Säg inget.
Det går över. För mig tog det fem minuter.
När kommer armén? Vi är maktlösa här.
Snart. NKVD måste lämna Kreml.
Då passar jag på att göra som björnen gör i skogen.
Det måste vara spänningen.
Skjut inte.
Armén är tillbaka. Saknade ni oss?
- Ta deras vapen. - Den här vägen.
Judy Garland, pojkar och flickor. Det är dags.
- Georgy. Du måste skriva under. - Nej.
Han förtjänar en rättvis rättegång. Han är en av oss.
Fick Tuchatjevskij och Pjatakov en rättegång?
Sokolnikov bad honom att ta hand om hans mor.
Det här monstret ströp henne i hans åsyn.
Det är för sent. Vi får välja mellan hans död och hans hämnd.
Skriv under, för helvete.
Jag vill att det noteras att det här inte var mitt första beslut.
Stalin hade älskat det här.
Genom dörren.
- Hämta bordet. - Släpp förbi mig.
- Sätt honom ner. - Okej.
Det här är en travesti!
Ni bevittnar en brottslig travesti!
Jag kräver...
Jag kräver min rätt enligt artikel... Sluta!
- Georgy. - Här har du din rättegång.
Kamrat generalsekreterare. Sätt i gång!
Ni dömer mig! Ni dömer mig! Jag dömer er!
Jag dömer er alla!
- Var finns logiken? - Ska jag läsa åt dig?
"Du står anklagad för att ha intrigerat mot Sovjetunionen"-
- "för att gynna utländska makter."
Vilka då? Dem på månen?
"Du står också anklagad för 347 fall av våldtäkt"-
- "borgerlig omoral och övergrepp på barn ner till sju års ålder."
- Sju?! - Sju år gamla!
Våldtäktsmän! Det är ni som är våldtäktsmän!
"Petra Nikova, 13 år. Nadja Rovanova, 14 år."
"Magda Holovitj, 12 år." Vill du läsa själv?
Du anklagas för förräderi och antisovjetiskt beteende.
Du befinns skyldig och döms till att skjutas.
- För ut honom. - Nej! Snälla!
Skjut mig inte! Gör mig inte illa!
För ut honom.
Det var det.
Kom och se efter!
- Kom igen. - Det här är för folket.
- Är alla nöjda? Är han död nog? - Du förstörde allt, Lavrentij.
- Åk hem till Georgien, döing. - Det var inte ett nöje.
Vem har en tändare?
Hämta dunkarna.
Jag önskar att Stalin såg det här.
Det duger.
- Jäklar. - Jag är helt slut. Vilken vecka.
Där ser ni. Än kan gamle Molotov intrigera.
Jag ska begrava dig i historien, din fete fan!
Det räcker.
Du luktar häst, din brinnande skitstövel.
Är det så här du löser problem?
- Jag beklagar att du såg det. - Du lovade väl inte att skydda honom?
Du och Vasilij är i säkerhet om ni lyssnar på mig.
- Varför skulle vi vara i fara? - Tyst.
- Jag vägrar vara tyst... - Håll käften!
Vasilij stannar här, där vi kan ta hand om honom.
Läs.
Wien?
- Jag kan hålla Vasilij lugn. - Nej, åk till Wien.
Han stannar. Vi kan inte ha ett galet fyllo på fri fot.
Han är ingen dålig person - bara sjuk.
Nej.
Förstår du vad som händer?
Folk blir dödade när deras berättelser inte stämmer.
Lycklig resa.
Jag trodde inte att det skulle vara du.
- Nu kan vi gå vidare. - Ja.
Lämna blodbadet bakom oss.
Jag oroar mig för Malenkov.
- Kan vi lita på honom? - Går svaga män nånsin att lita på?
Efter Berijas avrättning 1953 tog centralkommittén makten.
1956 avsatte Chrusjtjov de andra partimedlemmarna-
- inklusive Molotov och Malenkov.
Till slut blev han regeringschef och överbefälhavare.
Han avsattes 1964 av Leonid Brezjnev.
Översättning: Per Lundgren www.btistudios.com